Александър Блок
Съдбата креташе, подобно стара врачка…

Превод от руски: Петър Велчев, 1992

chitanka.info

Съдбата креташе, подобно стара врачка,

шептейки тайнствено забравени слова.

И все въздишах аз, скърбях на всяка крачка,

една мечта гореше в моята глава.

Поспрях на кръстопътя сред полето,

оглеждайки зъбчатите гори.

Но стори ми се — тежко е небето,

дори и тук, под чужда власт дори.

И аз си спомних по какви причини

и мисълта, и силата са в плен.

А върховете със зъбците сини

бе позлатил догарящият ден…

Защо, о пролет, аз скърбя на всяка крачка?

Каква мечта изгаря моята глава?

Отново тайнствено, подобно стара врачка,

съдбата ми шепти забравени слова.

1902

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.